Jorden. Det er vanskelig å huske de grønne skogene og de blå havene.
Etter menneskelig vanskjøtsel slo hun til slutt tilbake.
I en serie naturkatastrofer-
- begynte jorden det som lignet en kamp mot menneskeheten.
Himmelen ble dekket av aske. Avlingene forvitret og døde.
Kraftforsyningen feilet og næringskjeden raste sammen.
Den sultne massen gjorde opprør.
Regjeringer prøvde å bevare orden.
I dette kaos kom en vitenskapelig satsning med en fluktplan.
Ironisk nok, hadde de samarbeidet før hadde vi ikke trengt å flykte.
Da pilegrimsferden begynte, dukket to spørsmål opp.
Ville de ta seg bedre av sitt nye hjem og hvordan ville de bli tatt imot?
Støvet er ganske tykt her oppe, Weller.
Reiger dreper meg om skyttelen setter seg fast.
- Har vi tillatelse å være her? - Snart ofrer jeg deg til vulkanen.
Den har vært inaktiv i to millioner år.
Det er ikke et utbrudd, men en sandstorm.
- Hva? - Kom dere unna!
Døren er lukket. Vi stikker.
Herregud. Ring Reiger. Foster må opp hit nå!
Jeg fikser det.
- Vi har parken for oss selv. - De fleste er alt evakuert.
Det er bare sikkerhetsvakter, medisinsk personell og oss igjen.
- Siste skyttel går på lørdag. - Jeg drar ikke uten deg.
Mammaen din er forskningssjef. Hun er urolig over stormen.
Når hun er urolig, blir alle det.
Hvis det ikke gjelder særbehandlingen din, så har du ikke noe å bevise.
Hun sa: "Ta første skyttel." Vi tar siste.
De har evakuert tusener fra småkoloniene.
Jeg blir ikke for sakens skyld, men for å hjelpe til.
Vi trenger ikke uroe oss. Småkoloniene har ingen kupler.
Flykter jeg, så tror folk at jeg har innsideinformasjon.
Det har du jo.
- Skal de bli røde? - Morsomt.
- Ellie, skytlene er den veien! - Vi rekker det ikke. Kom an!
- Vent! Det kommer flere! - Ikke nå lenger.
Beltene skal sitte stramt, Dr. Foster.
Så man brekker sine skjøre Mars-bein.
Vi har reist helt fra Jorden. Rart jeg ikke har gått lei av deg.
Med det sagt, velkommen til Mars.
- Vil du ikke se? - Beskriv det for meg.
Se på stormen.
MNY er helt dekket.
Vi må dra rundt. Det kan bli humpete.
Direktør Weller, vi har hørt på nødfrekvensene. Du bør høre dette.
Jeg er Ellie Weller. Min mor er Miranda Weller, forskningssjef.
Mars New York er truffet av sandstormen.
Jeg og andre er i nødbunker 027. Send hjelp, vær så snill.
Svar. Vi kan ikke bli lenge. Om tre dager går vi mot tunnelen.
Jeg ba henne komme seg vekk. Du kan gå.
185 dager. Så lenge lot du meg vente mens du kom på en bedre løsning.
Inkludert å hente Dr. Foster.
Du setter stort håp til en som ble på en døende planet.
Du misliker beslutningen, men den var min. Det er en del av jobben.
Du er forskningssjef, Weller.
Jeg har sett den på kloss hold. Dette er ingen vanlig sandstorm.
- Hva gjør denne stormen spesiell? - Jeg vet ikke. Derfor trengs Foster.
Han om noen kan stoppe den.
Kaptein. Direktør. De er her.
Er alt i orden, doktor?
Ja. Før meg til lederen din.
Miranda. Hei.
Så godt å se deg.
- Statusrapport? - Stormen er alt i MNY.
Dere landet nettopp, men dere må begynne.
Vent litt nå. Er dere gift?
Vi satt i måneder sammen og du nevnte ikke at du var gift med min ekskone.
Det var min ide, jeg ville du skulle komme.
Du er sta med å ikke forlate planeter.
Svikte planeter. Jeg er sta, men vil gjerne treffe min...
- Å redde datteren vår. Hvor er hun? - Mer enn det står på spill her.
Finner vi ikke ut av dette så kan mennesket måtte forlate Mars.
- Hvem er hun? Rompolitiet? - Kapteinløytnant Allison Reiger.
Vent litt! Har dere våpen på Mars?
- Sikkerhet trengs alltid. - Kan vi snakke sammen?
- Jeg sa: "kan ikke oppholde liv". - Mindre for hver dag, takket være deg.
Du bruker min teknologi i feil hensikt. Det er ikke mer å si.
- Hva syns du? - Han er bitter, sta og en drittsekk.
Men han har avansert teknologi. Han er nok her for å hjelpe til.
Jeg blåser i deres langsiktige plan.
Det er en distraksjon til jeg har renset jorden og alle kommer hjem.
- Foster... - Jeg er her av én grunn. Hvor er Ellie?
- Du får den når vi har en plan. - En plan? Vi venter på redningen.
- Det kommer ingen redning. - Hun sa tre dager, ikke jeg.
Det er ikke en ødelagt feltgenerator. Stormen gikk rett gjennom kraftfeltet.
- Vi må vekk nå. - Satellitten er nok blokkert.
Og du gjør bruker opp strømmen. Hva gjør vi da?
Sandstormen blokkerer satellittsignalet på vei til MLA.
Vi hører ikke fra dem før den er over. Vi er alene.
Vi kan ta oss til MLA-tunnelen-
- eller ta draktene til kontrolltårnet.
- På taket når vi kanskje MLA. - Ja, men det fins bare to drakter.
Du sa du ville vente på redning.
Ingen går ut før vi vet hva som er galt med kuppelen.
Går vi ut og det er farlig, så går vi hit og venter på redningen.
Stormen er over MNY.
Ifølge telemetrien treffer stormens øye MLA om noen timer.
Så er det verste over, men de er ikke utenfor fare.
Stormen treffer dem i bølger når den er på vei mot oss.
Det er ikke som de vanlige stormene fra Hellas Planitia.
Den ble dannet i Olympus Mons. Den drepte fem i teamet mitt.
- Er det ikke et utbrudd? - Terraformingen vekket vulkanen.
- En vulkansk sandstorm. - Planeter liker ikke økt temperatur.
Stormen er et symptom, akkurat som i Yellowstone.
- Nei, det var en naturkatastrofe. - Klimaforandringene gjorde ingenting?
Vi skal ikke diskutere Jorden. Det har vi gjort alt.
Ettersom jeg husker, så tapte du.
Vi kastet bort store ressurser på å få deg hit.
Vis at Dr. Weller har rett og hjelp oss å stoppe stormen.
Jeg sa at dette ville skje. At det var en feil å komme hit.
Å være her er sløsing med ressurser.
Dere tok med dere alle planetens skarpeste hjerner unntatt én. Min.
Stormen bare distraherer meg fra arbeidet mitt på Jorden.
Heldigvis kan jeg nok stoppe den.
- Hvordan stopper vi den, Dr. Foster? - En serie EMF-sendere.
Vi bygger dem på Jorden. De slår vulkansk aske ut av luften.
De skaper et virksomt område med lavfrekvente elektromagnetiske felt.
En utløser bruker feltet som medium.
Den sender ut en puls av ladde partikler som motvirker stormen.
Adjø. Derfor skal vi til MNY først.
Vi bruker kuppelens data for å justere ladningen.
Hvor plasserer vi EMF-senderne? Definitivt en ved MLA.
En til i MNY. De må være høyt opp. På den høyeste bygningens tak.
Og hva... Hva er dette?
En reléstasjon. Det fins et radiotårn her.
Perfekt. Sett den tredje senderen der.
Godt. Vi fikser kommunikasjonen også.
Så utløseren. Den må slippes i banen for stormens øye.
Når den krysser denne linjen...
Utløser vi for tidlig, så kan stormen dannes på nytt.
Utløser vi den for sent, så dør vi alle sammen.
Det er for farlig å fly i stormen.
Andrew tar Foster via MNY-tunnelen. Neil drar til reléstasjonen.
Installer den andre senderen. Dere rekker før stormen med utløseren.
Reiger og jeg installerer den tredje og venter på stormens øye.
Da har vi et geni per sender. Jeg har skytlene startklare.
For alles skyld får vi håpe at det virker.
- Det var stormen. Hvordan hjelpe Ellie? - Ved å stoppe stormen.
Når det klarner, tar jeg en skyttel og henter henne i MNY.
Jeg drar ikke til Jorden før hun er i sikkerhet.
Har dere døpt den ennå? Stormen.
Jeg foreslår Ares.
"Han kom fra Olympus for å ødelegge dere." Krigsguden.
Så folk ligger i krig med sin planet? Det er feil budskap.
Det er akkurat rett budskap.
Når man ser den, passer bare et navn. Zeus.
Hvorfor var vi ikke forberedt?
Jeg oppfant dem etter at dere flyttet hjemmefra.
- Det gikk fortere å hente Foster. - Ro deg ned, Reiger.
Vi klarer oss ikke uten ham.
Jeg forstår ikke. Folk har kommet via tunnelen i tre dager. Hvorfor panikken?
Hvordan skal vi ta oss gjennom dette?
Jeg vet det. Ellie sa at hun er i tunnelen. Hold utkikk etter henne.
- Husker du hvordan EMF-senderne virker? - Ja. Få informasjonen og finn Ellie.
- Den er alt i tunnelen. - Fra MNY? Så sterk er den ikke.
Herregud.
- EMF-senderne. Skynd dere! - Ellie!
Vi må stenge tunnelen. Nå! - Skynd dere!
På med beltene.
Andrew, gjør det nå!
Hva gjør han?
Endelig.
MLA-tunnel nummer 66. Det er langt å gå.
- Da går vi, mine damer. - Klaus...
Hva venter dere på? Kom.
Ida... Jeg har en plan.
- Jeg slipper på tre. Tre... - Ellie!
- To... Én! - Nei! Ellie!
Gå inn i en metallkiste og kjøre inn i en storm med min ekskones nye mann?
- Hvis det hjelper, så. - Hva skjer her?
Hvor mange skal måtte dø i stormen?
Erklær unntakstilstand, sett alle i tilfluktsrom og vent den ut.
Vanlige stormer varer i ukevis. Hvor lenge holder tilfluktsrommene?
- Noen dager maksimum? - Det holder ikke.
Vi slår av kuppelen og tar energi til tilfluktsrommene.
- Kuppelen stenger av seg av stormen. - Det går ikke. Vi må drepe den.
Hvordan vet vi at det går? Fordi han sa det?
Vil du legge alle liv i MLA i hans hender? Det er utelukket.
Send våre to beste ressurser til å dø, men når det mislykkes,-
- gjør vi på min måte. Jeg setter folk i tilfluktsrommene nå.
Dere har tre dager å gjøre det dere skal. Så hører jeg ikke på dere mer.
Hun var artig.
Vi kan ikke bli her. Det kan ta uker før de kommer.
Hva gjør vi, da? Tunnelen går ikke og kupolen fikk trykkfall.
Hva gjør vi?
Vi er klare til å dra. Batteriene er ladde og solcellene hjelper oss.
Vi prøver å meddele dere forandringer i stormen, men kommunikasjonen er dårlig.
Vær forsiktige og raske. Ellie hadde en radio for noen dager siden.
- Etter neste bølge kan hun ta kontakt. - Og da henter vi henne vel?
Foster, det er viktig å redde Ellie, men ved å stoppe stormen.
Roveren er knapt utrustet for to tur-retur.
- Vi kan ikke ta med oss Ellie. - Det blåser jeg i.
- Hun kan ta min plass. - Jeg har kjent henne siden hun var 5.
Jeg elsker Ellie også. Vi finner en måte.
Men til Zeus er død, er du den viktigste på Mars.
- Etter deg, doktor. - Skal vi dra i den?
- Den er mindre enn skyttelen. - Kom an.
Dette er terrafarmene.
Uten dine hydrokarbonpumper hadde ikke dette vært mulig.
Ja, jeg har skapt dette helvete. Takk.
- Jeg trodde du visste om Miranda. - Ja da.
Derfor glemte du å nevne navnet hennes i hvor mange måneder?
- Jeg må kunne stole på deg. - Vet du, Pete... Dr. Foster.
Hvis du brydde deg så mye, så burde du ha visst.
Apropos tillit... Det var du som forlot Miranda og Ellie.
Hele menneskeheten. Gjør man det, så går folk videre.
Ikke tenk på meg, men folk i MLA og på Mars.
Uro deg for det. Det er menneskets overlevelse som står på spill.
Det er oppdraget, Dr. Foster.
Hvis du kan stole på meg? Spørsmålet er om vi kan stole på deg.
- Jeg prøver bare å redde Jorden. - Vi dro da Yellowstone fikk utbrudd.
For en planet med en vulkan stor som Arizona. Så vekket dere den.
- Med din teknologi. - Som ville hjelpe Jorden.
Vi andre bestemte at menneskets framtid var på Mars.
- Ellie var fem. Fikk hun velge? - Det er mellom deg og Miranda.
Ellie er her. Det er det viktige. Hun bryr seg mer om ditt valg.
Hva skal det bety?
Jeg har kjent henne lenge, Foster. Hun betyr mye for meg.
Men hele livet sitt har hun trodd at Jorden betyr mest for deg.
Jeg ble og renset Jorden, så hun kunne komme hjem.
Når vi finner henne skal jeg be henne gjøre det.
- Andrew. - Weller. Når det gjelder tunnelene...
Ikke be om unnskyldning. Du sørget for koloniens beste og fulgte ordrer.
Jeg gjorde rett. Hadde jeg ikke stengt dørene, så hadde det blitt verre.
Vi er venner. Jeg bryr meg om deg. Jeg håper og tror Ellie har det bra.
Men Reiger hadde rett. Selv om Ellie var der inne,-
- hadde jeg gjort det samme. Jeg setter ikke kolonien på spill for noen.
Forstått.
Å, skatt. Så tørr du er.
Så vakker, så vakker.
Faen også. Hva er det nå?
- Vent, hva gjør du? - Vi skal vel ikke bli her inne?
- Vi har et oppdrag. - Kan vi ikke kjøre nærmere?
- Kanskje rygge til luftslusen? - Dessverre ikke.
- Du visste at du skulle gå ut. - Jeg ville slippe så lenge som mulig.
Vel, det er på høy tid.
Vakkert, ikke sant?
Jeg vil gå inn nå, takk.
Kom.
Hvorfor forlot du ikke Jorden?
- Mindre prat, mer luftslusing. - Skal bli, doktor.
- Første gangen? - Er det en sigarett?
- Har dere delene mine? - Hvilke deler?
Jeg vil hjelpe til, men jeg kan ikke reparere drakten.
- Jeg kan ikke gå langt. - Du kan veien og utstyret.
Jeg tar heller med meg deg enn Dr. Foster. Ikke vondt ment.
Du kan vel låne Dr. Fosters drakt og bli med opp?
Hjelpe både Dr. Pete Johnson og den berømte Neil Weller-
- med et globalt prosjekt?
Ok. Med en gang i morgen tidlig. Flott.
Jeg var nok utydelig. Det må gjøres i kveld. Det haster.
- Stien er farlig om natten. - Jeg vet at vi ber om mye.
Vær så snill.
- Det kan bli godt å komme ut litt. - Doktor, av med drakten.
Takk.
- Hvor har du vært? - Jeg sjekket evakueringen.
Den er under kontroll. Uro deg for Neil og Foster.
- Stormen er på vei mot dem. - Jeg tar over kommunikasjon.
Du hører kanskje ikke fra dem.
- De gjenoppretter kommunikasjonen. - Jeg håper det.
- Er alt bra der nede, doktor? - Alt er kjempebra.
Ulyana, jeg liker din Mars-blanding. Takk.
- Det hadde ikke gått uten mitt arbeid. - Bare ikke drikk alt.
Vi skal opp dit.
Helt til toppen.
- Er dere der? Hører dere? - Å, nei.
- Vær så snill, Foster, svar. - Miranda?
- Jeg tror Miranda kontakter oss. - Signalet er bra om noen minutter.
- Hører du hva hun sier? - Miranda? Ikke ennå.
- Nå, da? - Miranda, hører du meg?
- Neil, kom tilbake ned. - Vi er nesten ferdige, doktor.
Neil, se vestover!
Foster, ta på deg Ulyanas drakt.
- Den er vel ødelagt? - Bare gjør det.
Du må inn i roveren og kjøre til klippens fot.
- Drakten beskytter ham ikke lenge. - Han skal bare til roveren.
Foster, du klarer det. Det er en kort spasertur.
- Oksygennivå 100 %. - Hva betyr det?
- At du har fullt med oksygen. - Godt. Takk.
Hun lyver. Drakten lyver. Det er et problem.
- Hvor mye har jeg, da? - På med drakten og gå til roveren.
Skynd deg, Foster!
Herregud!
Ulyana! Hold deg fast! Jeg haler deg inn!
Hold deg fast!
Ulyana!
- Hvordan går det med roveren, doktor? - Jeg jobber med det.
- Antennen er borte, Neil. - Få roveren på plass, du.
Ta det rolig, doktor!
Flytt deg, doktor.
- Hvor er Ulyana? - Et problem om gangen.
Ellie?
Jeg forstår ikke.
Hallo? Neil? Foster? Svar.
Svar, vær så snill.
Svar.
Hallo? Er det deg, mamma?
Vi ser ikke reléstasjonen. Har du hørt fra Neil eller Foster?
Nei, men langveiskommunikasjon fungerer. De har gått videre.
Skal jeg tro på det? Stormen passerte nettopp operasjonsområdet.
De har to dager igjen av oppdraget. Den første delen er fullført.
Det går ifølge planen. Det virker, stol på meg.
- Sist jeg stolte på deg, døde folk. - Hvor mange reddet evakueringen?
Vi hadde ikke visst at den var på vei om vi ikke var der.
Få kontakt med dem, Weller. Rapporter til meg.
- Ellie? Hører du meg? - Mamma?
- Takk, gode Gud. Er du i sikkerhet? - Ja.
- Vi er i bunkeren. Hva skjer? - Hvem er du i bunkeren med?
- Ida. - Hei, direktør Weller.
- Skulle dere ikke ta MLA-tunnelen? - Stormen kom inn og trykket falt.
Vi vet. Tunnelene går ikke. Vi vet ikke hva som gikk galt i deres ende.
- Mamma, henter noen oss? - Pappaen din og Neil er på vei.
Er det derfor Neil har vært borte, for å hente den drittsekken?
De trenger din hjelp. De er ute av kurs og har lite tid.
- Har bunkeren din noen drakter? - Ja, to.
Ta dem på. Dere har vært gjennom mye, men dere må klare litt til.
Stormen kommer i bølger. Det er pause nå, men det varer ikke.
Gå til tunnelene og ta dere til MNY før Neil og Foster tar seg dit.
Det er en stor risiko for hans løfter. De var ikke mye verd på Jorden.
- Han er alt vi har. Jeg tror ham. - Jeg håper du har rett.
De er på vei mot dere, men vi vet ikke når. Dere må til kuppelkontrollen.
Last ned diagnostikken. Foster trenger de dataene.
Ha det klart når de lander.
- Ida. Kall meg Miranda. - Ja, ma'am.
- Hold datteren min sikker. - Skal bli.
Hold kontakten. Ta dere til MNY-kontrollen. De kommer.
De er bare litt sene.
- Sørg for at de sitter fast. - Sånn, gjort.
- Kom hit og spenn deg fast. - Jeg hater når du sier det.
Vi kommer ikke mellom. Roveren klarer ikke stormen.
- Hva gjør du? - Du sa det. Vi klarer ikke stormen.
- En klippe, Neil! - Vi må flytte oss, vi tar en ny vei.
- Ravinen beskytter oss fra stormen. - Og fra solen.
Hold deg fast!
- Nå, da? - Jeg må bare lande.
Var dette planen din?
"En størrelse passer alle." Sikkert.
- Jeg har ikke hatt en siden skolen. - Hjelper du meg?
I bunkeren tar vi noen ekstra oksygentanker.
Det er en reim der bak. Der bak.
- Jeg ser den. - Gjør du? Så fint.
Sånn.
Mammaen din... Hun sa ikke noe om noen redning.
Om mamma ringte pappa og han faktisk kom...
- ...da er stormen større enn vi trodde. - Da tror de vel at alle er døde?
Det er ganske håpløst om pappa er involvert.
I 20 år har pappa dratt radioaktiv aske ut av Jordens atmosfære.
Det er alt han brydde seg om. Det som får ham å komme hit, er viktig.
Hør her, Ida...
Jeg har sagt at du ikke må bli med. Du kan vente ut stormen her.
Jeg forlater deg ikke.
Jeg lovte mamma din å holde deg trygg og jeg mente det.
Ok?
Jeg håper at pappaen din er der når vi kommer.
Neil var med på første reisen hit fra Jorden og den første tilbake.
Han har vært på Mars mer enn noen annen.
Om noen kan ta dem hit, så er det Neil Weller.
- EVA, sjekk Fosters livstegn. - Puls og pust er normale.
- Hvor lenge har vi livsoppholdende? - I to og en halv time.
- Hvor mye oksygen har vi i draktene? - Tolv timer.
- Hvor mye oksygen for to personer? - Tolv totalt, seks timer hver.
- Jeg har opplevd verre, EVA. - Ukjent kommando.
Våkn opp, doktor. Våkn opp.
Ok, hva er planen?
Vi klarer oss ikke.
- Hva mener du? - Jeg kjørte roveren for hardt i går.
Vi har omtrent to timers kraft igjen.
Vi sitter fast her til stormen er borte, så vi kan dra.
Da venter vi ut denne bølgen. Hva så, da?
- Vi sitter fast i en ravine. - Det fins et utløp lenger opp.
Bakken går tilbake opp mot MNY.
- Så fint? - To timer.
Inkludert livsopprettholdende. Vi må ta på oss draktene igjen.
Og min er det fei på.
Kom an, Neil. Dessverre var du smartest på planeten før jeg kom.
- Hva syns du? - Takk.
Vi kan nok ikke tenke oss ut av dette.
Det var sånt prat som fikk oss inn o dette.
Da mener jeg 100 000 mil fra Jorden, dypt i en ravine.
En enorm, elektrisk sandstorm raser og vil drepe alle vi elsker.
Jeg ga ikke opp da, og jeg gir ikke opp nå.
Foster?
Hva tenker du?
Mamma sa at vi skal ta heisen til servicetunnelen. Kom.
Vi må ned til understasjonen for å nå heisen. Er du redd?
- Nei. - Da går vi, da.
Den tar oss halvveis, siden må vi gå.
- Er det krysset til MNY-tunnelen? - Det må være det.
- Hva om det er feil vei. - Mammaen din kan stedet utenat.
Det er ikke feil. Vi klarer oss.
- Mamma, vi er nesten der. - Dere nærmer dere kontrollsenteret.
Jeg klarer dette.
Hei. Vi skal til kontrollsenteret i MNY. Der kan dere ta av draktene.
Det er ankelen hennes. Hun brakk den da vi løp for å søke ly.
Vi må ut av tunnelene før trykket faller. Klarer du det?
Da går vi. En, to, tre. Kom an.
- Tunnelen skal være klar til MNY. - Ok. Lyder enkelt nok.
- Vi er snart der. - Herregud, vær forsiktig.
- Hei. - Carl og Dana, Ellie Weller.
Ellie Weller? Hva faen gjør du her nede?
Foster, jeg må spørre igjen. Er du sikker på at dette virker?
- Jeg vil ikke ødelegge utløseren. - Den virker likevel.
Når vi har hatt den som lynavleder, blir den ødelagt.
- En av oss må aktivere den manuelt. - Og det gjør oss ingenting?
Vi må. Et problem om gangen.
Ok, da er det klart.
Er du sikker? Når vi er i gang, så må vi gjøre det.
Ja, jeg er sikker. Hvor langt unna er bakken?
Ikke langt, men å stige vil trekke mye kraft.
Vi må nær Zeus og stjele noen lyn.
Et holder for å ta oss til MNY.
Vel, jeg håper du har rett.
Da er vi to.
Jeg sier det en gang til: Du burde ha min drakt.
Virker ikke dette, så dør vi begge likevel.
Ok.
- Jeg skrur av livsopprettholdende. - Oksygennivå 100 %.
Det går langsomt å bære henne.
- Hva, skal vi dumpe dem? - Nei, selvsagt ikke.
Vi er nesten i stormens underkant,-
- men oksygenet og kraften brukes fort opp. Hvordan går det med deg?
Oksygennivå 100 %.
- Oksygennivå 100 %. - Som jeg sa.
Ok, det var det.
Nå er det bare å vente.
Mamma, vi er nok snart der, men jeg kjenner ikke igjen krysset.
Mamma?
Luftslusen til MLA-tunnelen er der framme.
- Jeg er sikker. - Vi er sikkerhetsvakter.
- Jeg jobbet her. - Stormen er i tunnelen.
Den kan vel ikke nå oss her?
- Ellie! - Herregud. Vi må løpe!
Åpne luftslusen! Løp, jeg har henne! Løp!
- Jeg kan ikke rikke den! - Fortsett, jeg har henne!
Kom an!
Komsi, komsi.
Neil.
Doktor? Foster? Kan du puste?
Vent, kamerat. Her kommer mer oksygen.
Len deg framover. Her kommer det herlige oksygenet.
Sånn ja. Går det bra? Len deg bakover. Foster, se på meg!
Det er luft i kabinen. Jeg tar av deg hjelmen. Det er kaldt.
- Det er for kaldt. - Ingen fare. Nå venter vi.
Sånn ja. Hold ut, kamerat.
På med livsoppholdende igjen.
Faen også! Kom an, doktor!
Hold ut, legen! Du skulle ikke gi opp, Foster!
EVA, lad defibrillatorhansken. - Hold ut, doktor. Jeg kommer.
- Lad, EVA. - Lader.
- Lad igjen, EVA. - Lader.
Jeg skal ikke gi meg.
- EVA, slå av hansken. - Leder om strømmen.
Fanken også!
Ok...
Jeg forstår ikke. Det skal være MNYs sikreste sted. Hvordan skjedde det?
Det skjedde nok da trykket i kuppelen sank.
Ingen ante at dette kom til å skje.
Ellie... Hvordan skal vi kunne stoppe noe sånt?
Vi begynner med å gi pappa denne informasjonen.
Etter det...
...gjør vi alt vi kan.
Ser du noe i kameraet?
Ikke ennå.
De kommer.
- Du skal kanskje sove litt. - Du, da?
- Jeg må holde på en stund. - Jeg vil hjelpe til.
Det gjør du, Ida.
Det tok nesten hele natten, men jeg har informasjonen.
- Burde de ikke være her? - De kommer. Hold ut. Vent litt.
- Noe å rapportere? - Ikke ennå.
Miranda! Det er nå det gjelder. Zeus kommer i dag. Rekker de det?
De rekker det.
- Miranda, hvem snakker du med? - Det er Ellie.
- Du får forlate kommandorommet. - Hun har informasjon fra kuppelen.
- Det holder ikke. - Hun kan installere EMF-senderen.
- Skal din datter fullføre oppdraget? - Ja. Hun klarer det.
Heller hun enn noen annen.
Fanken, Reiger. Det er eneste måten. Vi kan ikke gjemme oss under jorden.
Dreper vi ikke Zeus, så dreper Zeus oss.
Lambert, eskorter direktør Weller fra kommandorommet.
Spøker du? Ikke gjør dette.
Nå. Jeg er lei for det. Vi prøvde din måte. På tide å ta farvel.
Kom an.
Hallo? Svar, Miranda. Reiger. Hvem som helst.
Foster, hvor er dere? Hva skjedde?
I natt var vi Valles Marineris-ravinen. Ingen favoritt.
- Vær stille! - Poenget er at vi er framme.
Den sørøstlige luftslusen går rett til kontrollen.
- Ellie er der. Hun har informasjonen. - Det er jenta mi, det.
Gi henne EMF-senderen og dra til stormen. Den er i Fosters triangel.
- Fosters triangel? - Bare ta dere dit. Fort.
Selv du må ha håp. Samarbeid med meg.
Vi får alle i sikkerhet og stenger tunnelene først når vi må.
- Det høres rimelig ut, kaptein. - Sett i gang.
Jeg blir her.
De er på vei. Du må åpne den sørvestre luftslusen.
Vent, mamma. Jeg har ikke dett ham på lenge. Hva skal jeg si?
- Jeg vet ikke engang hvem han er mer. - Samme sta drittsekk som før.
Men han kan stoppe dette. Han vet hva han gjør, men trenger vår hjelp.
Ok.
Hei.
Få se på deg.
Mamma sa at du trengte det.
Ja, det gjør jeg. Takk.
- Så, virker dette? - Det må det.
Jeg husker ikke da vi reiste fra deg, men du sa nok noe lignende da.
Jeg gjorde det rette da. Det gjør jeg nå også.
Dette er kjæresten min. Dette er fedrene mine.
Hei. Ida.
Så hyggelig å endelig få treffe deg, Ida.
Dr. Pete Foster.
Ok, dette var utrolig pinlig.
- Mamma sa at dere trenger hjelp. - Ja.
Ta EMF-senderen til taket og aktiver den.
Så skal dere komme dere i sikkerhet.
Hva gjør det for nytte?
Vi har en utløser som bruker feltet som medium.
Den sender ut ladde partikler.
Da må dere inn i stormens øye.
Er dette din plan?
Ellie, jeg lover at vi kommer tilbake.
- Kan vi ta en av hans planer? - Det er vår eneste.
Den virker om dere hjelper oss.
Ok.
Jeg bør påpeke at vi har lite oksygen. Hvis vi må ut igjen...
Vi har reserver. Vi må ut igjen om vi skal komme før stormen når MLA.
Ok? Mange regner med oss alle sammen.
Unnskyld, men vi må avbryte gjenforeningen.
- Kom. - Ellie...
Før jeg drar...
Jeg vet ikke hvordan jeg skal kunne be om unnskyldning for alt.
Å la dere dra var det vanskeligste jeg noensinne har gjort.
Vi har et nesten helt rent sted på Jorden. Man trenger knapt maske.
Det er fantastisk. Du ville trives der.
Og Ida... Jeg vet ikke om du har vært på Jorden...
Men hun kan også bli med.
Du vet, hvis dere vil...
- Det ble ikke som jeg hadde tenkt. - Doktor.
Tenk over det. Ok?
Ok.
Jeg elsker deg. Ta vare på dere selv.
Ok. Ha det.
Folk beveger seg mot tilfluktsrommene, men tiden er knapp.
Dette er din feil, Weller.
- Hvordan går det? - Nesten klar.
Si fra så fort du er klar.
Klar.
- Vent, Neil. Hvorfor stopper vi? - Jeg må reparere noe.
Lynet ødela et batteri. Det andre kan også gå i stykker.
Jeg kobler forbi det ødelagte, så kan vi ta oss til stormens øye i tide.
Neil, stormen er rett over oss.
- Oksygennivå 100 %. - Neil, det er min drakt.
Det er ok, reparasjonen går fort. Jeg kommer straks.
- Lukk opp døren. - Vent, Neil!
Doktor, når jeg har koblet om må du dra så snart du kan.
Det er knapt med tid, men du rekker før stormen er forbi oss.
- Å ja. Miranda, hører du meg? - Neil, hvorfor har du forlatt roveren?
Det er den eneste løsningen, skatt. Jeg er lei for det.
Foster, jeg har regnet på det.
Strømmen holder bare for å ta en av oss dit i tide.
Ingen livsopprettholdene. Ta på drakten og dra når jeg er klar.
- Hva med deg? - Ellie er viktig for oppdraget.
Du også, men ikke jeg. Ikke nå lenger.
Når du er klar og utenfor stormen, så henter de deg.
Du er mer verdifull for mennesket her på Mars enn på Jorden.
Derfor håper jeg at du blir.
- Når regnet du ut dette? - Ravinen. Da Ellie fikk oksygenet.
Risikerte du livet på alle i MLA uten å spørre meg?
- Nei, jeg risikerte mitt. - Neil, inn i roveren og løs det.
Jeg har det. Oksygenet holder ikke til begge og roveren har lite kraft.
Inn i roveren, Neil.
Det er mer som står på spill. Mars trenger deg og Foster.
- Dette er den eneste måten. - Foster, gå ut og hjelp ham!
Luftslusen åpner seg ikke.
Jeg koblet forbi kontrollen. Den åpnes bare for befal nå.
- For helvete, Neil! - Foster, gå ut og hent ham!
Antennen er ødelagt. Batteriene klarer ikke en fulltreffer til.
Jeg er nesten klar, doktor.
- Vær klar til å dra. - Ikke gi opp, Neil.
- Jeg gjør det jeg må. - Oksygen 100 100 %.
Miranda, de siste ti årene har vært...
- ...de beste i livet mitt. - Herregud.
Hils Ellie at jeg elsker henne. - Ellie? Jeg elsker deg.
Det er ikke din feil. Monter EMF-senderen.
Jeg elsker deg og er stolt av deg.
Farvel, Miranda.
- Ta deg av familien min, Pete. - Neil?
Jeg er så lei for det.
- Foster? - Han er borte, Miranda.
Jeg... Jeg er så lei for det.
Miranda, signalet forsvinner snart.
Om du hører meg, så sørg for at EMF-senderen er klar.
Og se mot horisonten.
Hør her... Neil hadde rett.
Mars er framtiden vår.
Jeg hadde tenkt å be Ellie om å bli med meg hjem.
Foster, din idiot. Vi skulle ikke la deg dra tilbake.
Lov meg en ting, Miranda.
Ta med deg Ellie hjem. Bare én gang.
Jeg blir visst ikke Jordens redder, men jeg kan redde Mars.
Foster? Foster!
På tide å komme oss i sikkerhet. Oppdraget har mislykkes!
Neil er død, sikkert Foster også. Zeus er her.
Du har lekt med koloniens innbyggere lenge nok.
Det er Reiger. Begynn å stenge ned. Send all kraft til tilfluktsrommene.
Kom her, ellers anholder vi deg.
Det er ingen vanlig sandstorm.
- Dreper vi den ikke, så går alt tapt. - Der er vi uenige.
Lambert, anhold direktør Weller. Vi skal dra.
Gi planen en sjanse. Leder du om strømmen, virker ikke senderne.
Nå, Andrew.
Allison, Ellie er der ute og prøver å stoppe den.
- Skal du ofre henne? - Jeg håper at hun er i sikkerhet.
Vi må skynde oss! Vi må til toppen og sette den opp.
Vi må være klare når pappa når stormens øye.
- EVA, oksygensjekk. - Oksygennivå 100 %.
-4 %. - Bytt tube. Jeg fortsetter med denne.
- Kanskje du burde gå inn. - Ikke uten deg.
- Tror du fremdeles at du gjør rett? - Kan Foster stoppe stormen?
- Hva om senderen hadde strøm? - Foster er den smarteste jeg kjenner.
- Om noen klarer det, så er det han. - Hva gjør vi, da?
Ta av meg håndjernene! Vi må sørge for at EMF-senderen får strøm.
Lambert! Lukk opp døren nå!
- Du kan ta deg til tunnelen derfra. - Hvis hun tar feil, er du død!
- Har hun rett, får mange leve. - Lambert!
Andrew, dette er Zeus.
- Vi burde hatt drakter. - Forhåpentligvis trengs det ikke.
Ok, Zeus. Vis hva du kan.
Dette får holde.
Ida, den er klar. Ida? Ida!
Herregud, din vakre idiot. Hold ut!
Hold ut! Hold ut, Ida!
Herregud.
Sjekk den.
- Den er død. - Ikke lenge. Kom med senderen.
Det går en nødkabel her. Den får strøm, hva Reiger enn gjør.
- Miranda! - Jeg vet det! Ok, løp!
Herregud!
Kom an.
- Nå, da? - Vi får håper at Foster rakk det.
- Draktens oksygennivå er kritisk. - Takk, EVA.
Du har tre minutter på deg til å vende tilbake til kjøretøyet.
Ida!
Kan vi forlate taket nå?
Pust dypt. Nå stikker vi.
Du har ett minutt på deg til å vende tilbake til kjøretøyet.
Hold kjeft.
Det var det.
Hvis dette fremdeles spilles inn...
Til Ellie.
Hvis du er i sikkerhet så gjorde jeg jobben min.
Jeg elsker deg.
Til Miranda.
Jeg er lei for Neil. Han reddet livet mitt mer enn en gang.
Uten ham hadde dette aldri gått.
Han var en god mann.
Og til resten av menneskeheten.
Når jeg nå ligger her...
...døende, innser jeg...
...at Mars kommer til å fortsette å forsøke å drepe dere.
Så vær smarte.
Dere har alt ødelagt en planet. Ikke ødelegg denne også.
Ikke etter alle disse offer.
Så, pappa...
- Drar du tilbake til Jorden nå? - Vi trenger deg her, Foster.
Jeg skal ingen steder.